RESCORLA–WAGNER-MODELL
BEVEZETŐ
SZERKESZTÉSE
A
Wikipédiából,
a
szabad
enciklopédiából
Ugrás:
navigáció,
keresés
A
RESCORLA-WAGNER
MODELL
a
klasszikus
kondicionálás
egy
modellje
,
amelyben
az
állatot
arra
tanítják,
hogy
különbséget
tudjon
tenni
aközött,
ami
várhatóan
történni
fog
és
ami
valójában
történik.
Ez
egy
kísérleti
modell,
amelyben
minden
egyes
inger
vagy
jelen
van,
vagy
nincs
jelen
egy
meghatározott
pillanatban
a
próbában.
Az
előrejelzése
a
feltétlen
ingernek
a
kísérletben
bemutatható,
mint
az
asszociatív
erősség
összessége
a
kísérletben
jelenlevő
kondicionált
ingereknek
.
Ez
a
jellegzetessége
a
modellnek
bemutatja
a
nagy
jelentőségű
előrehaladást
a
korábbi
modellekhez
viszonyítva
és
lehetővé
tette
a
fontos
kísérleti
jelenségek
egyszerű
magyarázatát,
mint
a
blokkolás
.
Ebből
kifolyólag,
a
Rescorla-Wagner
modell
lett
az
egyik
legbefolyásosabb
modell
a
tanulásnál,
habár
gyakran
bírálták
megjelenése
óta.
A
Rescorla-Wagner
modell
a
figyelem
középpontjába
került
az
elmúlt
években,
hiszen
számos
tanulmány
utalt
arra,
hogy
a
fázisos
tevékenysége
a
dopamin
neuronoknak
a
mesostriatal
DA
előrejelzésekben
a
középagyban
kódolja
a
hiba
részleteit
a
modellben.
A
Rescorla-Wagner
modelljét
Robert
A.
Rescorla
hozta
létre–
Pennsylvania
Egyetemről
és
Allan
R.
Wagner
-
Yale
Egyetemről
.
Tartalomjegyzék
 
elrejtés
 
-
1
Siker
és
a
népszerűség
-
2
A
modell
alapvető
feltételezései
-
3
Egyenlet
-
4
A
felülvizsgált
Rescorla-Wagner
modell
Van
Hamme-től
és
Wasserman-tól
(1994)
-
5
Néhány
hiba
a
Rescorla-Wagner
modellben
-
5.1
A
korábban
kondicionált
gátló
megszűnése
-
5.2
Újrapozicionálás
a
kihalás
után
-
5.3
A
serkentés
és
a
gátlás
kizárólagossága
-
5.4
Új
inger
párosítása
a
kondicionált
gátlóval
-
5.5
CS-preexposure
hatása
–
látens
gátlás
-
5.6
Magasabb
rendű
kondicionálás
-
5.7
Érzékszervi
előkondicionálás
-
6
Hivatkozások
-
7
Külső
hivatkozások
-
8
Források
Siker
és
a
népszerűség
szerkesztés
A
RESCORLA-WAGNER
MODELL
SIKERESSÉGÉNEK
ÉS
NÉPSZERŰSÉGÉNEK
OKAI:
-
tud
generálni
világos
és
ordinális
jóslatokat
-
több
sikeres
jóslata
van
-
feldolgozás
esetén
az
intenzitásnak
és
váratlanságnak
intuitív
hatása
van
-
jelentős
heurisztikus
értéket
nyújt
-
viszonylag
kevés
szabad
paraméter
és
független
változókat
tartalmaz
-
kevés
konkurenciája
volt
más
elméletektől
A
modell
alapvető
feltételezései
szerkesztés
-
A
meglepetés
nagysága
amit
a
szervezet
tapasztal
,
amikor
találkozik
egy
feltétlen
ingerrel
(US)
feltehetően
függ
a
kísérlet
során
jelenlevő
jelek
összesített
asszociatív
értékétől.
Ez
a
feltételezés
eltér
a
korábbi
modellektől,
amelyek
a
kondicionált/feltételes
ingernek
(CS)
csak
az
asszociatív
értékét
vették
figyelembe.
-
Serkentés
és
a
gátlás
ellentétes
funkciók.
Egy
ingernek
csak
pozitív
asszociációs
ereje
(lévén
kondicionált
serkentő)
vagy
negatív
asszociatív
ereje
(lévén
kondicionált
gátló)
lehet,
nem
lehet
mindkettő.
-
Az
inger
asszociatív
ereje
közvetlenül
a
viselkedésben
van
kifejezve,
amit
kivált
/
gátol.
Nincs
mód
megismerni
az
ingert
anélkül,
hogy
megmutatnánk
a
szervezet
reakcióit.
-
A
CS
fő
része
állandó.
A
CS
(alpha)
fő
része
nem
szabad,
hogy
változzon
a
kísérlet
során,
így
képviselhető
az
állandóval.
-
A
jelek
folyamata
nincs
hatással
a
jelenlegi
állapotra.
Ez
csak
a
jelek
aktuális
asszociatív
értéke
,
amely
meghatározza
a
tanulás
mennyiségét.
Nem
számít,
hogy
a
CS-t
többször
is
próbálták
meghatározni
vagy
hasonló.
Az
első
két
feltételezés
egyedülállóan
a
Rescorla-Wagner
modell
jellemzője.
Az
utolsó
három
feltételezés
jelen
volt
előző
modellekben
is.
Nem
a
legfontosabb
része
az
elméletnek,
de
jelentős
a
szerepe.
1
Egyenlet
szerkesztés
ΔVXn + 1 = αXβ(λ − Vtot)
{\displaystyle
\Delta
V_{X}^{n+1}=\alpha
_{X}\beta
(\lambda
-V_{tot})}
és
VXn + 1 = VXn + ΔVXn + 1
{\displaystyle
V_{X}^{n+1}=V_{X}^{n}+\Delta
V_{X}^{n+1}}
ahol
-
Δ
V
X
a
változó
az
X
asszociáció
erősségében
-
α
a
kiugrás
a
feltételes
inger
(határolt
0
és
1)
-
β
az
US
arány
paramétere
(határolt
0
és
1),
más
néven
az
asszociáció
értéke
-
λ
az
US
lehetséges
maximum
kondicionálója
-
V
X
a
jelenlegi
asszociatív
erő
-
V
t
o
t
a
teljes
asszociatív
ereje
az
összes
a
feltételes
ingernek
A
felülvizsgált
Rescorla-Wagner
modell
Van
Hamme-től
és
Wasserman-tól
(1994)
szerkesztés
Van
Hamme
és
Wasserman
kiterjesztette
az
eredeti
Rescorla-Wagner
(RW)
modellt
és
új
tényezőt
mutatott
be
az
új
RW
modellben
1994-ben:
2
Azt
javasolták,
hogy
nem
csak
a
kondicionált
ingerek,
melyek
fizikailag
jelen
vannak
az
kísérletben
változhatnak
asszociatív
erősségükben,
hanem
az
asszociatív
értéke
is
változtatható
a
feltételes
ingernek,
egy
belső
összetett-társításával
.
Belül
összetett-szövetség
jön
létre,
ha
két
CSt
együtt
mutatnak
be
a
képzés
során
(összetett
inger).
Ha
az
egyik
komponens
feltételes
inger
egyedül
mutatkozik,
akkor
azt
kell
feltételezni,
hogy
aktiválja
a
képviseletét
a
többi
(korábban
párosított)
feltételes
inger
is.
Van
Hamme
és
Wasserman
javasolja,
hogy
ingerek
közvetve
a
belső
összetett-társításával
negatív
tanulási
paramétert
kapunk
-
így
a
jelenségek
visszamenőleges
újraértékelését
lehet
magyarázni.
Vegyük
a
következő
példát,
egy
kísérleti
paradigmát
a
"hátra
zárolás"t,
ami
jelzi
a
visszamenőleges
újraértékelést,
ahol
AB
az
összetett
inger
A
+
B:
1.
fázis:
AB
-
US
2.
fázis:
A
-
US
Kísérletek:
1.
csoport,
amely
megkapta
az
1.
és
2.
fázisát
a
kísérletnek,
gyengébb
kondicionált
választ
mutat
(CR)
a
B,
mint
a
kontroll
csoport,
amely
csak
az
1.
fázis-t
kapta.
Az
eredeti
RW
modellje
nem
tudja
indokolni
ezt
a
hatást,
de
az
átdolgozott
modell
igen:
A
2.
fázisban,
az
ösztönző
B
közvetve
aktiválódott
az
A
belső
összetett-társításával.
De
ahelyett,
hogy
a
pozitív
tanulási
paramétert
(általában
az
alfa),
amikor
fizikailag
jelen
van
a
2.
fázisban,
B
nek
negatív
tanulási
paramétere
van
.
Így
a
második
fázis,
"B"
asszociatív
ereje
csökken,
az
A
értéke
viszont
nő,
a
pozitív
tanulási
paramétere
miatt.
Így,
a
felújított
RW
modell
magyarázza,
hogy
a
CR
amit
a
B
kiváltott
a
visszafelé
blokkoló
képzés
után
miért
gyengébb,
mint
az
AB
csak
kondicionáló.
Néhány
hiba
a
Rescorla-Wagner
modellben
szerkesztés
Spontán
felépülés
a
kihalásból
,amit
az
emlékeztető
(újbóli)
kezelések
okoztak
.
Jól
megalapozott
észrevétel,
hogy
a
time-out
intervallum
befejezését
követően
a
kihalás
részleges
felépülést
eredményez
a
kihalásból
,
azaz
a
korábban
megszűnt
reakció
vagy
válasz
visszatér
-
de
általában
alacsonyabb
szinten,
mint
a
kihalás
képzése
előtt.
Ez
a
jelenség
arra
utal,
hogy
a
US
kitettsége
csak
a
képzéstől
a
kihalás
befejezése
után
részleges
felépülést
okoz
a
kihalástól.
Az
RW
modell
nem
tudja
indokolni
ezeket
a
jelenségeket.
A
korábban
kondicionált
gátló
megszűnése
szerkesztés
Az
RW
modell
bejósolja,
hogy
az
ismételt
bemutatása
a
kondicionált
gátlónak
önmagában
(a
CS
negatív
asszociatív
erővel)
az
inger
kihalását
eredményezi
(
negatív
asszociatív
érték
csökkennése).
Ez
egy
hamis
jóslat.
Ezzel
szemben,
kísérletek
azt
mutatják,
hogy
a
kondíciónalt
gátló
ismételt
bemutatása
növeli
gátló
hatását.
Újrapozicionálás
a
kihalás
után
szerkesztés
Az
egyik
feltételezés
a
modellnek,
hogy
a
CS
kondicionálásának
története
nincs
hatással
a
jelenlegi
állapotára
-
csak
a
jelenlegi
asszociatív
értéke
fontos.
Ellenkezőleg,
számos
kísérletek
azt
mutatják,
hogy
az
ingerek,
amelyek
először
kondicionálva
voltak
,majd
kioltva,
könnyebben
felújíthatóak
voltak
(azaz
kevesebb
kondicionálásra
volt
szükség).
A
serkentés
és
a
gátlás
kizárólagossága
szerkesztés
Az
RW
modell
feltételezi,
hogy
serkentés
és
a
gátlás
ellenkező
tulajdonság.
Az
ösztönzőnek
vagy
serkentő
(pozitív
asszociatív
ereje)
vagy
gátló
hatása
(negatív
asszociatív
ereje)
lehet,
de
mindkettő
egyszerre
nem.
Ezzel
szemben
néha
megfigyelhető,
hogy
ingereknek
kétféle
tulajdonsága
is
lehet.
Ennek
egyik
példája
a
hátra
serkentő
kondicionálás
,
amelyben
a
CS
visszafelé
párosítva
van
az
US-el
(US-CS
a
CS-US
helyett).
Ez
általában
CS-t
kondicionált
serkentővé
teszi.
De
érdekes
módon,
az
ösztönzőnek
gátló
funkciói
is
vannak,
ami
bizonyítható
a
retardáció
tesztjével.
Ez
a
teszt
mutatja
az
ösztönző
gátló
hatását,
mivel
a
serkentő
kondicionálás
az
előzőleg
kondicionált
gátlóval
nem
tökéletes.
A
visszafelé
kondicionált
inger
tesztje
sikeres
és
úgy
tűnik,
hogy
mind
a
serkentő
és
gátló
funkciók
megvannak.
Új
inger
párosítása
a
kondicionált
gátlóval
szerkesztés
A
kondicionált
gátlónak
feltételezhetően,
negatív
asszociatív
értéke
van.
Ha
új
ingert
(
asszociatív
ereje
nulla)
adunk
a
gátlóhoz
,
a
modell
azt
jósolja,
hogy
az
új
jelzőnek
kell
kondicionált
serkentővé
válnia.
Nem
ez
a
helyzet
kísérleti
helyzetekben.
A
modell
előrejelzése
az
alap
fogalomból
(lambda-V)
ered.
Mivel
az
összesített
asszociatív
ereje
az
összes
ingernek
(V)
ami
jelen
van
negativ,
(nulla
+
gátló
hatása)
és
a
lambda
nulla
(nincs
jelen
az
US),
az
ebből
eredő
változás
asszociatív
ereje
pozitív,
így
az
új
jelző
egy
kondicionális
serkentő.
CS-preexposure
hatása
–
látens
gátlás
szerkesztés
A
CS-
preexposure
hatás
(más
néven
látens
gátlás
)
a
jól
ismert
megfigyelés,
hogy
kondicionálás
expozíció
után
az
inger
később,
mint
CS-
feltételes
inger,
nem
tökéletes.
Az
RW
modell
nem
jósol
semmilyen
hatást
új
inger
US
nélküli
bemutatásakor.
Magasabb
rendű
kondicionálás
szerkesztés
A
magasabb
rendű
kondicionálás
korábban
kondicionált
CS
párosítva
van
egy
új
jelzővel
(azaz
az
első
CS1-US,
majd
CS2-CS1).
Általában
az
új
CS2
hasonló
reakciókat
vált
ki
mint
a
CS1.
A
modell
nem
tudja
indokoln
i
ezt
a
jelenséget,
mivel
a
CS2-CS1
kísérleteknél,
nincs
az
US
jelen.
De
azáltal,
hogy
a
CS1,
hasonlóképpen
viselkedik
mint
a
US,
össze
lehet
egyeztetni
a
modellt
ezzel
a
hatással.
Érzékszervi
előkondicionálás
szerkesztés
Érzékszervi
előkondicionálás
utal
az
első
párosítás
két
új
jelzőjére
(CS1-CS2),
majd
egyikük
párosítása
az
USel
(CS2-US).
Ez
a
CS1
és
CS2őt
kondicionált
serkentővé
változtatja.
Az
RW
modell
nem
tudja
megmagyarázni
ezt,
mert
a
CS1-CS2-fázis
között
mindkét
ingernek
az
asszociatív
értéke
nulla
és
a
lambda
is
nulla
(nincs
jelen
US),
amely
nem
eredményez
változást
az
inger
asszociatív
erejében.
Hivatkozások
szerkesztés
-
a
b
Miller,
Ralph
R.,
Barnet,
Robert
C.,
Grahame,
Nicholas
J.
(1995).
"
Rescorla-Wagner
model
értékelése".
Psychological
Bulletin
(Amerikai
Pszichológiai
Társaság)
117
(3):
363-386.
doi :
10.1037/0033-2909.117.3.363
.
PMID
7777644
.
-
Van
Hamme,
LJ,
és
Wasserman,
E.A.
(1994).
Cue
competition
in
causality
judgements:
The
role
of
nonpresentation
of
compound
stimulus
elements.
Tanulás
és
motiváció,
25,
127-151.
-
Rescorla,
R.A.,
és
Wagner,
A.R.
(1972)
A
pavlovi
kondicionálás
teóriája:
Variációk
a
hatékonyság
és
hatékonytalanság
hatásáról,
Klasszikus
kondicionálás
II,
A.H.
Black
és
W.F.
Prokasy,
Szerk.,
Pp
64-99.
Appleton-Century-Crofts.
Külső
hivatkozások
szerkesztés
-
Scholarpedia
Rescorla
Wagner
modell
Források
szerkesztés
1.
Ugrás
fel
↑
Miller,
Ralph
R.;
Barnet,
Robert
C.;
Grahame,
Nicholas
J.
(1995).
"Assessment
of
the
Rescorla-Wagner
Model".
Psychological
Bulletin
(American
Psychological
Association)
117
(3):
363–386.
doi:10.1037/0033-2909.117.3.363.
PMID
7777644
2.
Ugrás
fel
↑
Van
Hamme,
L.J.,
&
Wasserman,
E.A.
(1994).
Cue
competition
in
causality
judgements:
The
role
of
nonpresentation
of
compound
stimulus
elements.
Learning
and
Motivation,
25,
127–151.
A
lap
eredeti
címe:
„https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Rescorla–Wagner-modell&oldid=16724583”
Kategória:
-
Biológia
Rejtett
kategóriák:
-
Pages
using
PMID
magic
links
-
Korrektúrázandó
lapok
Navigációs
menü
Személyes
eszközök
-
Nem
vagy
bejelentkezve
-
Vitalap
-
Közreműködések
-
Fiók
létrehozása
-
Bejelentkezés
Névterek
-
Szócikk
-
Vitalap
Változatok
Nézetek
-
Olvasás
-
Szerkesztés
-
Laptörténet
Több
Keresés
Navigáció
-
Kezdőlap
-
Tartalom
-
Kiemelt
szócikkek
-
Friss
változtatások
-
Lap
találomra
-
Tudakozó
Részvétel
-
Kezdőknek
-
Segítség
-
Közösségi
portál
-
Kapcsolatfelvétel
-
Adományok
Nyomtatás/
exportálás
-
Könyv
készítése
-
Letöltés
PDF-ként
Eszközök
-
Mi
hivatkozik
erre
-
Kapcsolódó
változtatások
-
Speciális
lapok
-
Hivatkozás
erre
a
változatra
-
Lapinformációk
-
Wikidata-adatlap
-
Hogyan
hivatkozz
erre
a
lapra
Más
nyelveken
-
English
-
Deutsch
-
Français
-
Nederlands
Linkek
szerkesztése
-
A
lap
utolsó
módosítása:
2015.
október
24.,
10:25
-
A
lap
szövege
Creative
Commons
Nevezd
meg!
–
Így
add
tovább!
3.0
licenc
alatt
van;
egyes
esetekben
más
módon
is
felhasználható.
Részletekért
lásd
a
felhasználási
feltételeket.
&nbsp;
-
Adatvédelmi
irányelvek
-
A
Wikipédiáról
-
Jogi
nyilatkozat
-
Fejlesztők
-
Sütinyilatkozat
-
Mobil
nézet
&nbsp;
-
Wikimedia
Foundation
-
Powered
by
MediaWiki
Mégse
Szerkesztés
Törlés
Előnézet
Visszaállítás
A
jegyzet
szövege
(tartalmazhat
wikikódot)
Nem
sikerült
elmenti
a
jegyzetedet
(talán
szerkesztési
ütközés
miatt?).
Másold
ki
a
szöveget
az
alábbi
szerkesztőablakból,
és
kézi
szerkesztéssel
illeszd
be
az
oldalra.
A
jegyzet
a
CC-BY-SA-3.0,
valamint
a
GFDL
1.2
vagy
későbbi
változata
alatt
lesz
közzétéve.
További
részletekért
lásd
a
felhasználási
feltételeinket.
Új
képjegyzet
Jelölj
ki
egy
téglalapot
a
fenti
képen
(a
bal
egérgomb
nyomvatartásával).
Ehhez
a
képhez
jegyzetek
tartoznak.
Húzd
az
egeret
a
kép
fölé
a
megjelenítésükhöz.
 A
jegyzetet
a(z)
X
oldalon
tudod
szerkeszteni.
Miért
szeretnéd
törölni
a
jegyzetet?
Mentés
Segítség
a
képjegyzet
használatához
A
fájlhoz
képjegyzet
tartozik
Gtk-dialog-info.svg
Képjegyzet
módosításához
olyan
böngészőre
van
szükség,
ami
támogatja
a
XMLHttpRequest
objektumot.
A
te
böngésződ
nem
támogatja
ezt
az
objektumot,
vagy
nincs
engedélyezve
a
használata
(Internet
Explorerben
előfordulhat,
hogy
az
ActiveX
komponens
ki
van
kapcsolva),
így
nem
tudod
módosítani
a
képannotációt.
Elnézést
a
kellemetlenségért.
Wikipédia:Képjegyzet|Képjegyzet
hozzáadása
$1
Wikipédia:Képjegyzet|Képjegyzet
módosítása
$1
Wikipédia:Képjegyzet|Képjegyzet
törlése
$1
