# 2015-06-05
# source: http://hr.wikipedia.org
Most hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata pješački je most u Rijeci. Jedinstveno je urbanističko rješenje u kojem su spojene koncepcije prostorne intervencije, urbanog javnog objekta i simboličkog memorijalnog objekta. Funkcionira kao javni prostor i kao mjesto pijeteta uz koji je osiguran prostor za službene ceremonije. Premošćuje Mrtvi kanal između dvaju cestovnih mostova. Uvršten je u popis najvrjednijih mostova izgrađenih u zadnjih petnaestak godina zahvaljujući njegovoj iznimnoj oblikovnoj vrijednosti.
Grad je Rijeka 1996. godine usvojio inicijativu da se u čast branitelja izgradi spomen–obilježje. Za lokaciju je odabran Mrtvi kanal jer su početkom 1990-ih godina upravo s Delte riječki dragovoljci odlazili na bojišta u Domovinskom ratu i izgrađen je kao simbol pobjede i zahvalnosti hrvatskim braniteljima. Most je ujedno i nastavak pješačke zone s Korza preko Trga bana Josipa Jelačića, a planiranjem javnog parka na području Sjeverne Delte, sačuvat će se povijesna sjećanja, izravno vezana za ovo područje, (Spomenik oslobođenja, Memorijalni most hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata), a planirano je graditi i postavljati i ostale spomenike i skulpture (npr. skulpturu pape Ivana Pavla II. koji je za svoj stoti pastirski pohod izvan Rima posjetio Hrvatske gradove Rijeku, Dubrovnik, Osijek, Đakovo i Zadar. U Rijeci je noćio pet dana, a 8. lipnja 2003. na predjelu parkirališta Delta održano je svečano euharistijsko slavlje predvođeno svetim ocem Ivanom Pavlom II.).
Nakon javnog arhitektonsko-urbanističkog natječaja projekt je izradio arhitektonski studio 3LHD iz Zagreba i prema riječima povjesničara umjetnosti Igora Žica neobičan je pokušaj izvedbe funkcionalnog spomenika. Most je svečano otvoren 21. prosinca 2001.
Prvotni naziv "Most hrvatskih branitelja", promijenjen je 2002. godine u "Most hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata". Time je ispunjena želja Stožera za zaštitu digniteta Domovinskog rata i dragovoljačkih udruga kako bi se znalo kome je most zapravo posvećen.
Most hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata malen je, ali vrlo skladno oblikovan čelični most, dugačak 48 m. Hodna ploha (gazište) mosta izgrađena je od rebraste ploče od slitine aluminija i magnezija. Ograda je staklena, s drvenim rukohvatima s jedne i druge strane, u kojima je skriven svjetlovod. Na lijevoj je obali spomen-obilježje što se sastoji od dvaju armiranobetonskih plosnatih stupova visine 7,5 m, obloženih aluminijskim profilima lima kao i na hodnim plohama, a uz stupove je i mjesto za polaganje cvijeća i paljenje svijeća.
Za Most hrvatskih branitelja 3LHD dobio je priznanje Piranesi (Piran, Slovenija), Bauwelt (Berlin, Njemačka), kao i nagradu najvažnijeg američkog časopisa za dizajn I. D. Magazine. Za isti projekt osvojili su i najvažniju hrvatsku arhitektonsku nagradu Viktor Kovačić za najbolju realizaciju 2001. godine. Arhitektonski studio 3LHD osvojio je i najznačajniju svjetsku nagradu za mlade arhitekte pod nazivom AR+D 2002. godine, nakon koje je britanski časopis „The Architectural Review” u ožujku 2003. organizirao predavanje pod naslovom »Dokument o mostu« u Kraljevskom udruženju britanskih arhitekata u Londonu.
Tropske kišne šume na Sumatri su UNESCO-va svjetska baština koju čine tri nacionalna parka na indonezijskom otoku Sumatri. Oni su upisani na popis mjesta svjetske baštine u Aziji 2004. godine zbog "svoje izvanredne slikovite ljepote, kao jedinstveni lokaliteti neprekidnih ekoloških i bioloških procesa u kojima obitava značajan broj endemskih vrsta". God. 2011. Tropske kišne šume na Sumatri su upisane i na popis mjesta ugrožene svjetske baštine zbog "podizanja svijesti o potrebi zaštite protiv krivolova, ilegalne sječe drva i bespravnog krčenja šume za stvaranje poljoprivrednog zemljišta i putova, koji prijete ovoj svjetskoj baštini"
Tropske kišne šume na Sumatri se sastoje od tri nacionalna parka: Gunung Leuser (GLNP) (8.629,75 km²), Kerinci Seblat (KSNP) (13.753,5 km²) i Bukit Barisan Selatan (BBSNP) (3.568 km²) koji zajedno čine 25.000 km² zaštićenog područja. U samo posljednjih 50 godina samo su ova tri područja preostala od nekada prostrane tropske kišne šume koja je prekrivala cijeli otok Sumatru. Sva tri nacionalna parka se nalaze na kralježnici planina Bukit Barisan, poznatima kao "Ande Sumatre", te predstavljaju značajnu planinsku pozadinu razvijenih nizinskih područja Sumatre u duljini od 1.650 km. U tom području se nalaze slikovita područja najvišeg jezera jugoistočne Azije, Gunug Tujuh, divovski vulkan Kerinci, te brojni drugi manji vulkani i ledenjačka jezera u gustim šumama.
Naposlijetku, sva tri parka se odlikuju velikom raznovršnošću živog svijeta (bioraznolikost), te u njima obitava oko 10.000 biljnih vrsta, od kojih je 17 ugroženih rodova. To čini 50% biljnih vrsta Sumatre, među kojima je i najveći cvijet na svijetu (Rafflesia arnoldi) i najviši cvijet na svijetu (Amorphophallus titanum).
Tu se nalazi i više od 200 vrsta sisavaca od kojih su 465 autohtonih vrsta, 22 azijskih vrsta, 15 vrsta se mogu samo naći u Indoneziji, a više od 21 vrste su endemi, poput jako ugroženog sumatranskog orangutana.
Oslikane crkve u području Tróodosa je skupina od deset bizantskih crkava i manastira u području planine Troodos na Cipru koje su upisane na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji i Oceaniji 1985. godine kao "jedinstveni primjeri crkvava raskošno oslikanih bizantskim i post-bizanskim freskama na području koje je imalo najveću koncentraciju crkava u Bizantskom carstvu". Najprije je zaštićeno njih devet, a 2001. godine na popis je dodana i Crkva Spasiteljeva Preobraženja u Palaichori.
Većina ovih crkava su malene i izgrađene u ruralnom stilu lokalnih narodnih umjetnika, što je u velikom kontrastu s njihovom raskošno uređenom unutrašnjošću, dok su neke velike poput Crkve manastira sv. Ivana Lampadistisa. Njihove freske su svjedočanstvo bizantske umjetnosti za vladavine Komnena, te se ime bizantskog cara Aleksija Komnena spominje na freskama u Nikitariju, te ih je vjerojatno naslikao carski slikar iz Konstantinopola. Freske u Lagouderi navode cara Izaka Komnena, ali nastale su u vrijeme kada je car prodao Cipar franačkom vojvodi Guyu de Lusignanu, jer neke imaju odlike zapadnoeuropskog gotičkog slikarstva.
Završnica Europskog prvenstva u košarci - Poljska 2009. održala se u dvorani Spodek u Katowicama. U njoj su sudjelovale četiri najbolje momčadi natjecanja. U velikom finalu igrali su aktualni svjetski prvaci Španjolci i Srbija. Španjolci su slavili s velikih 85:63, a za najkorisnijeg igrača turnira proglašen je Pau Gasol. Za treće mjesto Grčka je u neizvjesnom susretu pobijedila 57:56 Sloveniju i osvojila brončanu medalju. U najbolju petorku prvenstva uvršteni su: Miloš Teodosić, Vasilis Spanoulis, Rudy Fernández, Erazem Lorbek i već spomenuti Pau Gasol.
Prvih deset minuta gledali smo efikasnu košarku s obje strane, a s posljednjim zvukom sirene Rusija je vodila 24:21. Međutim, onda kao da su izabranici Davida Blatta nestali s terena. Prvi koš u drugoj četvrtini postigli su tek u osmoj minuti, a Srbija je iskoristila njihov totalni pad i tako na odmor otišla s prednošću 41:28. Kad je Srbija u 25. minuti povela s rekordnih 52:32, to je značilo da su naši susjedi u prethodnih 15 minuta igre napravili seriju od čak 31:8! No, nekoliko izgubljenih lopti i promašenih šuteva donijeli su Rusiji tračak nade uoči posljednje četvrtine.
Naime, Srbija je u posljednje tri i pol minute treće četvrtine ostala bez koša, a Rusija je serijom 9:0 malo zakomplicirala utakmicu. Ipak, Srbi su se na vrijeme probudili i s pet uzastopnih koševa otišli na 59:43 i razriješili sve dileme oko pobjednika. Utakmica je završila rezultatom 79:68. Najefikasniji u sastavu Srbije bio je šuter Uroš Tripković s 18 poena (četiri trice), a slijede ga Kosta Perović i Novica Veličković sa po 13 te Miloš Teodosić s 12. Kod Rusa najraspoloženiji bio je Vitalij Fridzon s 15 koševa, dok su jedini preostali dvoznamenkasti bili Sergej Monja (12) i Timofej Mozgov (10).
Vrlo dobra španjolska obrana i dekoncentracija Francuza odveli su Španjolce prve do prednosti. U završnici prve četvrtine poveli su 18:10 i Francuska je bila prisiljena hvatati neugodan zaostatak. Do kraja četvrtine ta prednost je narasla na 25:15, a prvo ime tog razdoblja bio je raspoloženi Rudy Fernández koji je ubacio tri trice i ukrao tri lopte. Ništa nisu Francuzi naučili iz te prve četvrtine, nastavili su sa sporom i nepokretljivom igrom u napadu što je Španjolskoj savršeno odgovaralo i prednost je nastavila rasti. Već u 14. minuti bilo je vrlo visokih 35:19 i Francuska je bila pred ponorom. Drugi problem za Francuze u tom početnom razdoblju bio je skok. Španjolci su imali već 16 skokova od čega šest u napadu, a Francuska tek sedam i to dva u napadu. Svih tih šest napadačkih pretvorili su u poene dok su Francuzi svoje pretvorili u izgubljene lopte. Ipak, uspjeli su Francuzi smanjiti na 12 poena zaostatka i naznačiti kako možda mogu zakomplicirati utakmicu u nastavku, ali onda je sve u svoje ruke uzeo Pau Gasol koji niže osam poena i odvodi Španjolsku ponovno na plus 16. Osim toga sredinom četvrtine treći faul zaradio je Ronny Turiaf čime su Francuzi malo izgubili na snazi u reketu. Na poluvrijeme se otišlo s vodstvom Španjolske 47:32 uz 14 poena raspoloženog Gasola.
Ušla je Francuska u drugo poluvrijeme svjesna kako nema mogućnosti za strpljenje već da mora već u trećoj četvrtini spustiti zaostatak ispod deset poena ako misli išta napraviti, ali nije išlo glatko. Španjoli su kažnjavali u početnoj fazi svaku obrambenu pogrešku i tricama Garbajose i Rubija otišli su na do tada najviših 55:36. U jednom trenutku spustili su Francuzi zaostatak na minus 13, ali onda stali i Španjolska je uoči posljednje četvrtine bila na najviših 73:49. Nakon visoke prednosti Španjolci su se malo opustili i Francuska je to kaznila smanjivši na četiri i pol minute prije kraja na 77:66. Rudy Fernández i Pau Gasol ipak uzvratili su laganim koševima i zaustavili francuski nalet. Završilo je uvjerljivo 86:66, Španjolci su sjajnom predstavom otišli u polufinale nošeni odličnom igrom Paua Gasola (28 poena i devet skokova) i Rudyja Fernándeza (16 poena, pet skokova). Kod Francuske Ronny Turiaf bio je usamljen s 12 poena.
Nakon izjednačene prve četvrtine, Grčka je u drugu dionicu ušla puno odlučnije i bolje i to se počelo osjećati na rezultatu. Manje od tri minute trebalo im je za prvi osjetniji bijeg na 24:16. Turski napad izgledao je vrlo konfuzno i loše, međutim Grci nisu uspjeli to iskoristiti i značajnije povest. Nisu uspjeli iskoristiti niti činjenicu da su uništili Turke u skoku 22:4 (11 u napadu) u tom trenutku. Na poluvremenu je bilo 29:26 za Grke, obzirom na viđeno mala prednost, a najveći krivac za to je loš šut za tricu koja bez potrebe forsirana. Neizvjesnost se nastavila i u drugom poluvremenu. Turci su konstantno zaostajali, ali u završnici su uspjeli doći do poravnanja. Cilj Turaka je bio ostati u tom rezultatsku egalu barem do kraja četvrtine, a onda u završnih deset minuta preuzeti kontrolu nad utakmicom. U tome su i uspjeli i četvrtina je završila vodstvom Grka minimalnih 47:46. Na početku treće četvrtine Grčka se ponovno odvaja na četiri poena prednosti i sedam minuta prije kraja ima priliku povećati prednost, ali Schortsanitis održava neizvjesnost i radi korake. Odmah slijedi kazna na drugoj strani, Tunceri ubacuje tricu, a nakon promašaja Calathesa zakucava Türkoğlu i Turska 6:14 prije kraja vodi 53:52.
Iscrpljeni Bourousis također promašuje polaganje, a Türkoğlu pogađa tricu za 56:52. Imali su Turci nakon toga i kontru, no İlyasova je izgubio korak i nije ju realizirao. No dvije i pol minute prije kraja Turci rade ključno odvajanje. Kod vodstva 60:57 Türkoğlu ubacuje tricu za bijeg na šest poena viška i Grci su se našli u izuzetno teškoj situaciji.Iako su se našli u priličnom minusu, Grci se nisu predavali i minutu i 40 do kraja Zisis tricom smanjuje na 63:61 i vraća nadu. U tome im pomaže i Asik očajno izvedenim slobodnim bacanjima. Grci to kažnjavaju i 36 sekundi prije kraja Printezis s krila ubacuje tricu za vodstvo Grka 64:63. Türkoğlu je uzeo loptu i pokušao nakon 15 sekundi napada neko čudno dodavanje kroz obranu prema Aşıku, nije prošlo i napravljen je brzi faul nad Zisisu. On ubacuje samo jedno bacanje i Turci imaju 18 sekundi za zadnji napad. Odgovornost je preuzeo Ender Arslan pokušao probiti, nije išlo, vratio se i iz drugog pokušaja probio Fotsisa i položio sa sirenom za produžetak.
U produžetku Grci preuzimaju stvari u svoje ruke. Spanoulis i Fotsis serijom 5:0 odvode Grčku na 72:67, Türkoğlu je nakratko smanjio, a onda Spanoulis ubacuje tricu sa sedam i pol metara za 75:69. Međutim, tada İlyasova sprema tricu, a Türkoğlu polaže za smanjenje na 75:74. Dvije lopte prosuo je Zisis i Turci su mogli povesti, ali Türkoğlu je bio neprecizan i devet sekundi do kraja Zisis ima slobodna, no ponovno ubacuje jedno za 76:74. Posljednji napad još jednom uzima Arslan, ovaj put nije prošlo, šutnuo je tricu sa sedam metara, visok luk, dug put, ali stala je na prvom obruču. Kod Grčke najbolji su bili Vasilis Spanoulis s 23 poena i sedam asistencija te Nikos Zisis s 14 poena i sedam skokova. Kod Turske po 13 poena ubacili su Omer Onan i Hedo Türkoğlu.
Utakmica je počela čvrsto, a u već u prve tri minute Hrvatska je stigla do bonusa prekršaja. Banić je odmah zaradio tri prekršaja i otišao na klupu. Roko Ukić dohvatio se najopasnijeg Slovenca Jake Lakoviča i odradio sjajan posao u prvom poluvremenu. Ukić je do tada bio ponajbolji igrač na obje strane terena, a Hrvatska je prednost bila konstantna od prve minute. U petoj su vodili 11:4, a odličnim šutem otišli su na 24:15 u 10. minuti u tri pogođene trice iz tri pokušaja. Sjajni Ukić ukrcao je 12 već u prvoj četvrtini, a Lakoviča ostavio bez ubačaja. U drugu četvrtinu Slovenci ulaze agresivno. Lakovič je malo zraka iskoristio za brzih 6 poena i vratio Sloveniju na 27:25 u 13. minuti. Povratkom Ukića na terenHhrvatska je igra opet dobila na protočnosti i kvaliteti, pa smo serijom od 9:0 najprije otišli na 38:27, a u zadnjoj minuti na čak 47:32. Kod 47:34 Hrvatsi su imali loptu za posljednjih 15 sekundi prvog poluvremena, ali onda Popović pravi glupost i dobacuje sucu koji ga je kaznio tehničkom, što su Slovenci iskoristili na maksimalan način i s 5 poklonjenih poena smanjili prednost na 47:39.
Nažalost, bio je to ključni trenutak ove utakmice. Slovenci su produžili niz na 9:0 i došli na 47:41, a nakon što četiri minute Hrvatska je zabila iz igre u trećoj četvrtini, novom serijom od 9:0 Slovenija preuzima vodstvo - 50:53. Istog trenutka kad je Repeša izvadio Ukića, Lakovič je zabio tricu, a Erazem Lorbek bio je počeo briljirati. Hravtska je u trećoj četvrtini zabila samo tri poena, a Slovenci su u 12 minuta napravili seriju od 23:3. U posljednjoj četvrtini proradio je i Vujčić te je s Ukićem držao Hrvatsku u rezultatskom priključku nekoliko minuta, sve dok Repeša nije odlučio da je dosta i posjeo ga na klupu. Na isti način kao što je nepotrebno "ohladio" Prkačina nakon dobre serije u drugoj četvrtini. Slokar je pogodio dvije teške trice u nizu, a Nachbar ubacio zadnja četiri poena koji su Sloveniju odveli u polufinale. I to kako. Nakon Planinićevog isforsiranog šuta pet sekundi prije kraja utakmice pri rezultatu 62:65 Nachbar je šutnuo iz očaja u zadnjoj sekundi slovenskog napada i pogodio.
Grci i Španjolci započeli su efikasno utakmicu bez nekih velikih obrana, ali koncentrirano u napadu. Španjolci su u završnici četvrtine uspjeli stvoriti prednost i pobjeći na sedam poena razlike. Odmah na startu druge četvrtine Reyes i Navarro rade mini seriju i Španjolska prvi put hvata dvoznamenkastu prednost te bježi na 31:21, a razdoblje od tri minute bez koša Grka zaključio je Marc Gasol ubačajem za 34:21. Dvoznamenkastu prednost Španjolci su s lakoćom održavali sve do 18. minuti kada Fotsis pogađa tricu za smanjenje na 40:32. Dobro su se Grci držali u toj završnoj fazi prvog poluvremena, imali priliku kod 47:40 još i dodatno smanjiti zaostatak, no nisu uspjeli i Španjolska je na odmor otišla s prednosti 49:40.
Početak drugog poluvremena nije bio najbolji za Grke. Ponovno su se Španjolci uspjeli odvojiti i pobjeći na 53:40 da bi tricom Rudyja Fernándeza u 25. minuti otišli na vrlo visokih 58:42 što je značilo kako Španjolska jednom nogom ulazi u finale. Do kraja četvrtine rutinski su Španjolci držali prednost, uspjeli su tek u nekoliko navrata Grci doći do minus 12, ali to nije bila neka posebna prijetnja. U posljednju dionicu ušlo se vodstvom Španjolske 64:51, brzo su Španjolci pobjegli na 20 poena viška i do kraja susreta bez problema čuvali prednost i visoko slavili 82:64. Kod Španjolske najbolji su bili Pau Gasol s 18 poena i šest skokova te Rudy Fernández s 14 poena. Kod Grčke Ioannis Bourousis ubacio je 11 poena uz sedam skokova, a Nick Calathes ubacio je deset poena.
Susret je započeo u pomalo neuobičajenom tonu za tako ranu fazu. Srbija je dobro otvorila i povela 6:2, međutim onda je došlo do velike krize u napadu i Slovenija je napravila čak 13:0 i povela 15:6. Na krilima vrlo raspoloženog Nachbara Slovenija je prvu dionicu dobila s 19:11. Na početku drugog poluvremena Srbija se vraća u igru. Smanjuje na 21:15, a nakon toga Slokar još radi nesportsku i Veličković i Perović spuštaju zaostatak na 21:19. Odmah odgovaraju braća Domen i Erazem Lorbek koji vraćaju Sloveniju na mirnih 29:21. Do odlaska na odmor Slovenija je s lakoćom čuvala visoku prednost i na poluvrijeme je odnijela vodstvo 45:35 sa 16 poena i sedam skokova Erazema Lorbeka te 12 poena Domena Lorbeka.
S vrlo dobrom igrom Slovenci su nastavili i u trećoj dionici, međutim Srbija se podignula i u posljednjoj minuti uspjela doći na malih 57:55, da bi u posljednjoj sekundi Marković skočio u napadu i iznudio prekršaj Golemca. Marković je ubacio jedno bacanje i u posljednju četvrtinu se ušlo s malim vodstvom Slovenije 57:56. U posljednjoj četvrtini trebalo je samo tri minute Teodosiću da se razigra. Spremio je dvije trice i na taj način Srbiju na sedam i pol minuta prije kraja odveo do prednosti 62:58. U završnih pet minuta ušlo se s minimalnom prednosti Srbije 67:66, a Slovenija još zbog pet prekršaja ostaje i bez svog najboljeg igrača Erazema Lorbeka, odmah iza njega petu osobnu zarađuje i Milenko Tepić, a na ulasku u posljednje četiri minute na 67:67 poravnava Nachbar. Iako se činilo kako je Slovenija u lošijoj situaciji, ipak rade preokret. Veteran Goran Jagodnik ubacuje tricu i hvata skok u napadu te polaže za 72:69, plus tri Slovenije. Teodosić zatim ubacuje jedno bacanje, a Domen Lorbek 2:20 do kraja ubacuje novu tricu za velikih 75:70. Nenad Krstić nastavlja u dobrom ritmu s linije slobodnih, ali na drugoj strani Jagodnik iz nemoguće pozicije ubacuje novu tricu za ogromnih 78:72. Na isteku 39. minute Lakovič nepotrebno radi prekršaj na trici nad Teodosiću koji ubacuje sva tri bacanja, Slovenci gube loptu i 54 sekunde prije kraja još nepotrebnije Brezec radi namjerni prekršaj. Teodosić je ubacio jedno bacanje za smanjenje na 78:76, zatim je neuspješno prodro i Slovenija je ostala u prednosti. Lakovič je ubacio samo jedno bacanje i na drugoj strani 22 sekunde prije kraja tricom na 79:79 poravnava Teodosić. Sloveniji je ostalo dovoljno vremena za posljednji napad, Lakovič je išao sam, ali nije položio. Veličkovićev pokušaj s centra nije bio precizan i odlazi se u produžetak.
Produžetak puno bolje otvara Srbija i već nakon dvije minute igre poslije trice Tripkovića vodi 86:79. Umjesto da mirno sačuvaju tu kapitanu prednost do kraja susreta, košarkaši Srbije staju u napadu, Slovenija preko linije slobodnih bacanja radi 5:0 i komplicira utakmicu. Međutim ponajbolji igrač Slovenije na ovom Europskom prvenstvu Miloš Teodosić tricom vraća na plus pet. 45 sekundi prije kraja susreta Slovenija je ponovno u igri i smanjuje na 89:88, ali 26 sekundi prije kraja Teodosić ubacuje novu tricu da bi na drugoj strani 14 sekundi kasnije uzvratio Lakovič. 12 sekundi do kraja Srbija je imala napad i 92:91. Lakovič je napravio brzi prekršaj nad Teodosiću koji ubacuje oba bacanja i Sloveniji ostaje deset sekundi. Uslijedili su brzi prekršaji i "penal završnica", ključan je bio jedan promašaj Same Udriha i Srbija slavi 96:92. Najbolji kod Srbije bili su Miloš Teodosić s 32 poena te Krstić i Perović s po 18 poena. Kod Slovenije 25 poena uz deset skokova upisao je Erazem Lorbek, a 22 poena dodao je Domen Lorbek.
Nakon poraza od Grka u produžetku u četvrtfinalu, igra Turaka se posve raspala. Protiv Francuske su igrali jako dobro u većem dijelu prvog poluvremena i imali visoko vodstvo, a onda stali. Protiv Rusa su pak sjajno otvorili utakmicu i također stali. Počelo je vodstvom Turaka 9:0 uz vrlo lošu igru Rusije u napadu. Međutim onda se Rusima otvorilo i vrlo brzo su posve preuzeli igru u svoje ruke. Što je najvažnije krenula ih je trica, pogađali su iz svih pozicija i u jednom trenutku u prvom poluvremenu imali su nevjerojatnu tricu 8/10. Prednost koju su sagradili nisu ispuštali u nastavku susreta, dapače, povećali su ju na iznad 20 poena prednosti i na kraju slavili 89:66. Kod Rusije najistaknutiji bili su Vitalij Fridzon s 25 poena i pet asistencija, Anton Ponkrašov sa 16 poena i devet asistencija te Aleksej Zozulin sa 16 poena i sedam skokova. Kod Turske Ömer Aşık ubacio je 24 poena uz 11 skokova.
Obje reprezentacije u utakmicu su ušle bez svojih najboljih igrača na ovom natjecanju. Tony Parker i Roko Ukić dobili su zasluženu poštedu, a njihovi suigrači su krenuli u neopterećenu utakmicu za peto mjesto. Francuzi su poveli od prve minute, mi smo dvaput uspjeli izjednačiti (2:2 i 9:9), ali u vodstvo nismo prešli. Prvu četvrtinu završili smo sa zaostatkom od 12:21, a krajem druge primaknuli smo se na 24:25. No, u samo dvije minute Francuska je serijom 9:0 otišla na 24:34, a "šećer" na kraju prvog poluvremena bila je trica sa centra Antoinea Diota. Francuzi su najvišu prednost imali u 28. minuti (31:46), no Hrvati su odgovorili serijom od 14:0 u naredne tri minute i primakli se na obećavajućih 45:46 u prvoj minuti zadnje četvrtine. No, opet je stigao francuski odgovor, a posljednju prigodu imali smo kod 56:60 tri minute prije kraja. Propušten hrvatski napad i pet poena Francuske konačno su riješili susret i Francuskoj osigurali peto mjesto.
U susretu malog broja koševa Slovenija je cijelo vrijeme bila u zaostatku i Grčka takvu priliku nije popustila. U završnici je danas posve indisponirani Spanoulis pružio Sloveniji priliku promašajima s linije slobodnih bacanja, ali vremena ipak nije bilo za preokret. Nakon većim dijelom ravnopravne igre u prvoj četvrtini, Slovenija drastično pada i gotovo pet minuta ostaje bez poena. Za to vrijeme Grci rade velikih 12:0 i sve do ubačaja Erazema Lorbeka u 12. minuti ostaju bez poena, a Grčka za to vrijeme bježi na 23:13. Bilo je to ključno razdoblje nakon kojeg se Slovenija u prvom poluvremenu više nije uspjela vratiti. Na kraju je Grčka otišla na odmor s vodstvom 31:24 uz odličnu igru Sofoklisa Schortsanitisa koji je ubacio čak 14 poena u tom razdoblju igre.
U poluvremenu utakmice za treće mjesto objavljena su imena novih članova Fibine Kuće slavnih, a među njima je bio i veliki Bill Russell koji je ovacijama pozdravljen prilikom izlaska na parket. Sedam minuta drugog poluvremena Slovenci nisu imali baš nikakvog rješenja za sjajnu grčku obranu i Grci su lako držali prednost sedam do devet poena. Međutim nakon jednog promašaja Spanoulisa, Slokar ubacuje tricu za smanjenje na 38:33 što daje nadu Sloveniji. Deset minuta do kraja susreta Grčka je imala vodstvo 42:37, Schortsanitis je i u ovom razdoblju bio jako dobar, a priključio mu se s nekoliko atraktivnih poteza u završnici i mladi Calathes. No ono što je napravio dobro, malo je pokvario kada je išao na atraktivno dodavanje iza leđa i samo dodao Nachbaru u kontru, a zatim je i tri sekunde prije kraja promašio otvorenu tricu. Odličan početak Slovenaca u posljednjoj dionici i nakon trice Same Udriha došli su na samo poen zaostatka 45:44. U posljednje tri minute ipak se ušlo s osjetnijom prednosti Grčke 51:46 nakon Schortsanitisove serije slobodnih bacanja. Dvije minute prije kraja susreta na plus pet Grka, sviran je dvojben prekršaj Schortsanitisu u napadu što je dalo Sloveniji još jednu priliku. Tu priliku je iskoristio Lakovič koji ubacuje tricu za 51:49, a minutu i pol prije kraja na drugoj strani Spanoulis baca airball s trice, no od poravnanja nije bilo ništa obzirom da niti Lorbek nije precizan. 31 sekundu prije kraja susreta Fotsis ubacuje tricu sa sedam i pol metara što odvodi Grke na velikih 54:49. Lakovič je na drugoj strani brzo položio, a Spanoulis ubacio jedno bacanje za 55:51. Devet sekundi prije kraja Lakovič je ubacio tricu za 57:56, pet sekundi kasnije Spanoulis promašuje oba slobodna bacanja, Nachbar vuče loptu i šutira iz teške situacije jedva u polju Grka i ne pogađa, a Grci slave pobjedu 57:56.
Najbolji kod Grčke bili su Sofoklis Schortsanitis s 23 poena i šest skokova te Ioannis Bourousis s devet poena i sedam skokova. Kod Slovenije 16 poena ubacio je Jaka Lakovič, a 12 poena uz devet skokova dodao je Erazem Lorbek.
Španjolska je uraganski krenula u utakmicu. Sijevalo je sa svih strana pa su tako zahvaljujući odličnoj trici vrlo brzo odmakli i u završnici prve četvrtine već bili na 20:7. Četvorica iz startne petorke su šutirali dotad trice i sva četvorica su pogodili uz ukupno samo dva promašaja. Ipak taj prvi nalet su Srbi uspjeli zaustaviti i prvu dionicu završiti sa zaostatkom od deset poena, 24:14. U drugoj četvrtini do polovice su se držali na nekih desetak poena zaostatka. Onda Španjolska radi seriju 8:0 i bježi u 15. minuti na već visokih 34:18. Tek što je krenula 17. minuta već je po prvi put dostignuta granica od 20 poena prednosti, Španjolci su imali ogromnih 40:20. Na poluvrijeme se otišlo s ogromnih 52:29 za Španjolsku koja je već u prvih 20 minuta ubila utakmicu. Na Srbiji se osjećao umor, kasnili su na obje strane, nije ih služio niti šut i na kraju španjolska prednost nije čudila.
U drugo poluvrijeme Srbija je ušla odlučnija barem da smanji taj veliki zaostatak. Sredinom treće četvrtine uspjeli su se spustiti na ispod 20 poena zaostatka, Španjolce je malo stao šut i Srbija je u 27. minuti nakon Krstićevih 2+1 smanjila na aktivnijih 58:44. Kako se nada pojavila, tako je brzo i nestala. Španjolska je ponovno ubacila u brzinu više, napravila seriju 9:0 i ponovno podigla prednost na visokih 67:44. Preostalo je bilo još deset minuta rezultatski nezanimljivih, deset minuta Španjolcima za ekshibiciju i pripremu slavlja te deset minuta Srbiji za smanjenje ogromnog zaostatka. Svjesni kako je sve gotovo, treneri su ubacili one koji su na ovom prvenstvu manje igrali. Više nije bilo ozbiljne igre, samo se čekao kraj susreta za početak španjolskog slavlja.
Španjolska je na kraju slavila 85:63 predvođena Pauom Gasolom koji je ubacio 18 poena uz 11 skokova te Rudyjem Fernándezom koji je ubacio 13 poena. Kod Srbije su Tripković i Veličković ubacili po 15 poena.
Hemoragijska groznica s bubrežnim sindromom (lat. febris haemorrhagica cum syndroma renale), poznata i kao "mišja groznica", akutna je virusna bolest koja se manifestira vrućicom, krvarenjima i oštećenjem rada bubrega, a nerijetko zahtijeva i bolničko liječenje. Slična je bolest s različitim kliničkim manifestacijama opisana širom svijeta, pa se prema preporuci Svjetske zdravstvene organizacije od 1982. godine naziva jedinstvenim imenom. Radi se o akutnoj zoonozi endemskoj u Europi i Aziji od koje godišnje u svijetu oboli između 150 i 200 tisuća ljudi, s izraženom tendencijom porasta novooboljelih.
Tijek bolesti uobičajeno se dijeli u pet faza, svaka sa svojim kliničkim i laboratorijskim značajnostima. Osnovno je liječenje simptomatsko (ponekad je potrebna i bubrežna dijaliza) uz neprestano praćenje vitalnih parametara bolesnika.
Bolest može trajati i do dva tjedna pri čemu njezin završetak označava izlučivanje velike količine urina uslijed čega dolazi do stabilizacije krvnog tlaka i bubrežnih funkcija. Oporavak je obično polagan, može potrajati i nekoliko mjeseci, no obično protječe bez komplikacija te dolazi do potpunog izlječenja.
Bolest je u Hrvatskoj stalno prisutna različitom učestalošću od godine do godine. Jedna je od zaraznih bolesti čije je sprječavanje i suzbijanje od interesa za Republiku Hrvatsku.
Kao što joj i ime nagovještava, vezana je uz izravan ili posredan dodir s malim divljim šumskim glodavcima i njihovim izlučevinama, a češće obolijevanje ljudi nastaje obično u godinama velike brojnosti tih malih glodavaca (tzv. "mišje godine"). Na brojnost glodavaca mogu utjecati razni ekološki čimbenici među njima prehrambeni, klimatski i drugi, dijelom i nepoznati, pa se ona često ne može objasniti a niti prognozirati. Zna se da izobilje hrane pogoduje, a zimske pak dugotrajne hladnoće bitno reduciraju broj životinja, no svi razlozi za nastanak povremenih pravih eksplozija brojnosti koje se znaju dogoditi u nepravilnim višegodišnjim razmacima često ostanu nerazjašnjeni. Tada zbog velike brojnosti i gustoće među tim životinjama lako dolazi do širenja raznih zaraza). Broj bolesnih ljudi tako je u velikom dijelu odraz zbivanja među životinjama.
Utvrđena su prirodna žarišta: Velika Gorica, Ogulin, Slunj, Plitvice, Kostajnica, Psunj, Papuk, Đakovo, Vinkovci, Županja, Svilaja, Dinara, Velika i Mala Kapela.
Prvi opis hemoragijske groznice s bubrežnim sindromom u Hrvatskoj bio je 1954. godine, a prva se epidemija u Hrvatskoj pojavila na Plitvicama 1967. godine kada je oboljelo 14 šumskih radnika (Puumala serotip). Druga je epidemija bila 1998. godine u Velikoj Gorici s 14 oboljelih vojnika. Godine 1995. zabilježena je epidemija sa 125 oboljelih na području Dinare, Male Kapele i zapadne Slavonije.
Tijekom 2002. godine pojavila se do sada najveća epidemija hemoragijske vrućice s bubrežnim sindromom (HVBS) u Hrvatskoj. U Klinici za infektivne bolesti "Dr. Fran Mihaljević" u Zagrebu 2002. godine liječeno je 110 bolesnika s dijagnozom HVBS-a, a u cijeloj je Hrvatskoj mišjom groznicom bilo zaraženo oko petsto ljudi.
Početkom 2012. godine pojavilo se više slučajeva oboljelih od mišje groznice u cijeloj Hrvatskoj, a najviše u podsljemenskom pojasu Zagreba. U Zagrebu je uočeno grupiranje odnosno epidemija obolijevanja od hemoragijske groznice (vrućice) s bubrežnim sindromom (HGBS) na području Zagreba, uglavnom među osobama koje su bile ili borave na Medvednici (Sljemenu) ili stanuju u podsljemenskim zagrebačkim naseljima.
Deset Božjih zapovijedi niz su vjerskih i moralnih načela, koja su prepoznata kao moralni temelj u kršćanstvu, judaizma i islamu. Zapovijedi su navedene u Starom zavjetu u Knjizi Izlaska i Ponovljenom zakonu te čine sastavni dio saveza između Boga i izabranog naroda. Prema Katekizmu Katoličke Crkve, koji službeno predstavlja vjerovanje Katoličke Crkve - zapovijedi se smatraju bitnima za duhovni rast i dobro duhovno stanje te služe kao osnova za socijalni nauk Crkve. Prije pristupanja sakramentu ispovijedi, vjernici koriste Deset zapovijedi kao pomoć pri ispitu savjesti. Zapovijedi se pojavljuju u najranijim crkvenim spisima; Katekizam navodi, da su bile temelj u naučavanju vjere još od vremena svetog Augustina (354. – 430.). Najnoviji Katekizam veliki dio posvećuje svakoj od Deset zapovijedi.
Crkveni nauk o zapovijedima uglavnom se temelji na Starom i Novom zavjetu i djelima ranih crkvenih otaca. U Novom zavjetu, Isus je potvrdio njihovu valjanost te uputio svoje učenike da idu dalje, tražeći pravednost bolje od pismoznanaca i farizeja. Sažeto je Isus predstavio dvije "velike zapovijedi" koje podučavaju ljubav prema Bogu i ljubav prema bližnjemu: "Ljubi Gospodina Boga svojega iz svega srca svoga, i svom dušom svojom, i svom snagom svojom, i svim umom svojim; i svoga bližnjega kao sebe samoga! (Lk 10,27)"
Brojčani redoslijed Deset Božjih zapovijedi, kojeg tradicionalno koriste Katolička Crkva i luterani potječe od sv. Augustina. Druge kršćanske Crkve, kao što su pravoslavne i neke protestantske Crkve, koriste obrazac Deset zapovijedi, kojeg su uspostavili grčki oci. Dva obrasca razlikuju se po malo drugačijem brojčanom poretku zapovijedi, ali smisao i srž isti su. Židovski brojčani poredak Deset zapovijedi, razlikuje se od kršćanskog.
Deset zapovijedi priznaju se kao moralni temelj judaizma, kršćanstva i islama. Zapisane su u Knjizi Izlaska, prema kojoj je Mojsije postupajući po Božjem nalogu, oslobodio Izraelce iz fizičkog ropstva u Egiptu. Prema crkvenom nauku, Bog je ponudio savez koji je uključivao i Deset zapovijedi, koje bi služile oslobođenju od "duhovnog ropstva" i grijeha. Neki povjesničari opisali su to kao "središnji događaj u povijesti drevnog Izraela".
Isus je svojim dolaskom i djelovanjem potvrdio zapovijedi i poučio sljedbenike, da budu prevedniji od pismoznanaca i farizeja: "Uistinu kažem vam: ne bude li pravednost vaša veća od pravednosti pismoznanaca i farizeja, ne, nećete ući u kraljevstvo nebesko. (Mt 5,20)" Farizeji i pismoznanci robovali su tradiciji i radikalno su poštivali i obdržavali židovske zakone. Imali su vrlo stroge propise, koji su postali sami sebi svrhom te su zaboravili na samu bit zapovijedi. Isus im se često obraća: "Jao vama, književnici i farizeji, licemjeri jedni, koji dajete desetinu od metvice, komorača i kima, dok zanemarujete ono najvažnije u Zakonu: pravednost, milosrđe i vjernost. Ovo je zadnje trebalo činiti, a prvo ne propustiti! (Mt 23,23)". Crkva uči, da je Isus rasteretio ljude od pridržavanja strogog i krutog židovskog zakona (Tora ili Zakon Mojsijev) koji je imao 613 različitih propisa, ali su i dalje na snazi Deset zapovijedi, jer su one Božje zapovijedi, dok je Zakon Mojsijev zapisao Mojsije. To su učenje potvrdili Tridentski sabor (1545.-1563.) i Drugi vatikanski sabor (1962.-1965.)
U ranokršćanskim zajednicama, recitirale su se Deset Božjih zapovijedi, tijekom usvajanja kršćanskog nauka. Zapovijedi su uključene u jedan od najranijih kršćanskih spisa, poznat kao Didache. Teolozi tvrde, da je prvotna Crkva zapovijedi smatrala kao sažetak Božjeg zakona. U cijeloj povijesti Crkve, zapovijedi su služile kao podloga za ispit savjesti. Postoje dokazi da su zapovijedi bile dio kateheze u samostanima i drugim prostorima. Do Četvrtog lateranskog sabora 1215. godine, nije bilo službeno određeno kako će se naučavati Deset zapovijedi u sklopu vjeronauka. Taj sabor je prvi pokušaj u tom smjeru. Dio biskupa zalagao se za sustavnije učenje zapovijedi u sklopu vjeronauka u njihovim biskupijama.
Katekizmi nastali u pojedinim biskupijama sredinom 14. stoljeća važno mjesto daju Božjim zapovijedima i postavljaju temelje za nastanak prvog većeg službenog katoličkog katekizma - Rimskog katekizma iz 1566. godine, nastalog nakon Tridentskog sabora. U tom katekizmu, postoji temeljita rasprava o svakoj zapovijedi, ali je ipak veći naglasak na sedam sakramenata. Iako novije papinske enciklike nude tumačenja crkvenog nauka o pojedinim zapovijedima, kroz povijest službena crkvena učenja o zapovijedima temelje se na njihovom spominjanju u Starom i Novom zavjetu i spisima ranih crkvenih otaca Origena, Ireneja i Augustina. Kasnije, teolozi Toma Akvinski i Bonaventura pišu značajne rasprave o zapovijedima. Posljednji Katekizam Katoličke Crkve kao službeni sažetak vjerovanja Crkve, posvećuje veliki prostor Božjim zapovijedima, koje služe kao osnova i za socijalni nauk Crkve.
Prva zapovijed prema crkvenom nauku, govori da postoji samo jedan pravi Bog, kojega se ljubi iznad svega, u kojega se vjeruje i u kojega se vjernici ufaju.
Katekizam objašnjava da se prvom zapovijedi zabranjuje idolopoklonstvo, tj. zabranjuje se smatranje božanstvom (pobožanstvenje) bilo kojeg stvorenja, moći, novca, zloduha i sl.
Prva zapovijed veže se na tri bogoslovne krjeposti: vjeru u Boga, nadu (ufanje, povjerenje) u Boga i ljubav prema Bogu. Prva krjepost - vjera, upućuje vjernike, da vjeruju u Boga i izbjegavaju krivovjerje, otpad od vjere, nevjeru i raskol. Druga vrlina nade, upućuje vjernike da imaju pouzdanje u Boga i klone se očaja i preuzetnosti. Prema Katekizmu, treća bogoslovna krjepost - ljubav, može biti ispunjena ako se vjernici suzdrže od ravnodušnosti, mlakosti, mržnje ili nezahvalnosti prema Bogu, što proizlazi iz oholosti.
Katekizam navodi povrede prve zapovijedi što uključuje i praznovjerja, mnogoboštvo, svetogrđe, bezboštvo i sve prakse magije, horoskopa, gatanja i čarolije.
Druga zapovijed zabranjuje izgovaranje Božjeg imena uzalud. Mnoge su drevne kulture vjerovale, da su pojedina imena sveta. U Evanđelju po Ivanu, spominje se događaj, prilikom kojeg su Židovi htjeli kamenovati Isusa, jer se nazvao Sinom Božjim. Oni nisu vjerovali da je Isus Bog pa su smatrali da bogohuli. Po Mojsijevom zakonu, to se kažnjavalo smrtnom kaznom.
Sva imena kojima se naziva Bog (npr. Stvoritelj, Jahve, Krist i dr.) sveta su i time zaštićena drugom zapovijedi. Katekizam navodi, da treba iskazivati i poštovanje prema imenima ljudi, čime se zabranjuje psovanje, proklinjanje i sl.
Molitva "Oče naš", koju je molio sam Isus počinje riječima: "Oče naš koji jesi na nebesima, sveti se ime tvoje." Prema papi Benediktu XVI., kada je Bog objavio svoje ime Mojsiju, time je uspostavljen odnos s ljudima. Benedikt XVI. navodi da je utjelovljenje Isusa bilo vrhunac procesa koji je "počeo s davanjem božanskog imena." Papa elaborira da to znači da se božansko ime može zloupotrijebiti i da je Isus u molitvu "Oče naš" stavio riječi "sveti se ime tvoje" kako bi se Božje ime zaštitilo od neprimjerenih uporaba.
Prema katoličkom nauku, ovom se zapovijedi zabranjuje psovanje, proklinjanje, krivokletstvo i lažno zaklinjanje. Pod krivokletstvom se smatra lažno obećanje pod prisegom s namjerom da se ne održi ili kršenje obećanja dato prisegom. Lažno zaklinjanje je zazivanje Boga kao svjedoka u nečemu što nije istina.
Citirajući židovskog rabina i znanstvenika Jacoba Neusnera, papa Benedikt XVI. objašnjava da je u Izraelu zapovijed svetkovanja dana Gospodnjeg bila puno više od rituala. To je bio način oponašanja Boga koji se odmorio u sedmi dan nakon stvaranja svijeta.
Židovi kao dan Gospodnji svetkuju subotu, što prakticira i dio protestantskih kršćana, dok većina ostalih kršćana svetkuje nedjelju kao dan Gospodnji. Ta praksa potječe iz 1. stoljeća i uvedena je umjesto subote jer je Isus uskrsnuo u nedjelju. Tako je nedjelja postala najvažniji dan u tjednu u koji se svetkuje Boga i odmara se od svakodnevnih poslova. Crkveni oci u prvim stoljećima naglašavali su važnost svetkovanja nedjelje. Kasnije su crkveni vođe službeno uključili svetkovanje nedjelje u crkveni nauk, a kršćanski vladari nastojali su to provesti u praksi na teritorijima svojih država. Isus je naučavao da je "subota stvorena radi čovjeka, a ne čovjek radi subote (Mk 2,27)", prema čemu je dozvoljeno raditi i pomoći ljudima koji se nalaze u nevolji na dan Gospodnji uključujući poslove liječnika, vatrogasaca, policajaca i sl.
Kršćani svetkuju nedjelju sudjelovanjem na svetoj misi i suzdržavanjem od poslova, izuzev onih vezanih za obiteljske potrebe i prijeko potrebnih poslova, koji su nužni i nedjeljom.
Papa Benedikt XVI. ističe da rabin Neusner "s pravom vidi ovu zapovijed kao središte društvenog poretka". Ona jača generacijske odnose, čini eksplicitnom vezu između obitelji i društvene stabilnosti i otkriva, da je obitelj željena od Boga i zaštićena Božjom pomoći.
Prema Katekizmu, ova zapovijed nalaže da se poštuju roditelji i odgojitelji te u širem smislu crkvene i civilne vlasti. Vjernik nije dužan poslušati njihove zahtjeve ako se protive moralu i savjesti. Obitelj se smatra osnovnom jedinicom društva. Vjernička obitelj postaje "kućna Crkva" jer je zajednica vjere, nade i ljubavi. Crkva smatra da društvo ima zadaću štititi i promicati obitelj i obiteljske vrijednosti.
Dužnosti građana su: poslušnost prema legalno izabranoj vlasti, plaćanje poreza, glasanje na izborima, obrana svoje zemlje, društveni angažman u obrani moralnih i društvenih vrijednosti. Obveza države je gostoljubljivost prema strancima, pogotovo prema izbjeglicama i prognanicima te pomoć siromašnijim zemljama pogotovo u kriznim situacijama poput poplava, gladi i epidemija.
Prema Crkvi, ljudi su seksualna bića čiji seksualni identitet nadilazi tijelo, um i dušu. Bog je zamislio dva ljudska spola; oba imaju jednako dostojanstvo i stvoreni su na sliku Božju te su međusobno komplementarni, pozvani na ljubav i zajedništvo.
U svojoj knjizi "Prijeći prag nade" iz 1995. godine, papa Ivan Pavao II. osvrće se na temu ljubavi i seksualnosti: "Nakon svega, mladi ljudi uvijek su u potrazi za ljepotom u ljubavi. Oni žele da njihova ljubav bude lijepa. I onda kada se prepuste svojim slabostima i ponašaju se skandalozno, u dubini svojih srca i dalje žele lijepe i čiste ljubavi. To vrijedi i za mladiće i za djevojke. U konačnici, oni znaju da im samo Bog može dati istinsku ljubav. Kao rezultat toga, spremni su slijediti Krista, bez brige na napore koje će pri tome iskusiti."
U religijama kao što su kršćanstvo, judaizam i islam i dr., spolni odnosi izvan braka smatraju se teškim grijesima. U Katoličkoj Crkvi u takvim situacijama nije dozvoljeno primati svetu pričest dok se osoba ne ispovijedi. Što se tiče homoseksualnosti, Katolička Crkva spolnu privlačnost između pripadnika istog spola ne smatra grešnom, ali se protivi spolnim odnosima jer nisu prokreativni.
Sveti Pavao u svojim je poslanicama više puta raspravljao o pitanjima šeste zapovijedi: "Doista, ovo je volja Božja: vaše posvećenje - da se uzdržavate od bludnosti, da svatko od vas zna svoje tijelo posjedovati u svetosti i poštovanju, a ne u pohotnoj strasti kao pogani koji ne poznaju Boga (1 Sol 4,3-5)" te "A bludnost i svaka nečistoća ili pohlepa neka se i ne spominje među vama, kako dolikuje svetima! Ni prostota, ni ludorija, ni dvosmislica, što se ne priliči, nego radije zahvaljivanje! Jer dobro znajte ovo: nijedan bludnik, ili bestidnik, ili pohlepnik - taj idolopoklonik - nema baštine u kraljevstvu Kristovu i Božjemu (Ef 5,3-5)."
Crkva se službeno protivi umjetnim sredstvima kontracepcije dok dopušta prirodne metode kontracepcije. Papa Pio XI. u enciklici Casti Connubii iz 1930. godine naglašava: "Svaka upotreba ženidbe gdje po čovjekovom nastojanju biva bračni čin lišen svoje prirodne sposobnosi da proizvede život, krši Božji zakon i oni koji takvo što čine kaljaju se ljagom teškoga grijeha". Papinska komisija za maloljetnike objavila je stav o kontinuiranom protivljenju Katoličke Crkve protiv kontracepcije: "Ne može se pronaći u nijednom razdoblju povijesti, nijedan crkveni dokument, nijedna teološka škola, gotovo nijedan katolički teolog koji bi nijekali da je kontracepcija oduvijek smatrana ozbiljnim zlom. Učenje Crkve o kontracepciji nije se mijenjalo. Do 20. stoljeća sve kršćanske Crkve imale su istovjetni stav bilo da se radilo o pravoslavnima, anglikancima ili protestantima. Pravoslavni i danas imaju uobičajen stav o kontracepciji."
U govoru 17. srpnja 1994. godine papa Ivan Pavao II. rekao je da u nastanku života supružnici ostvaruju jednu od najvažnijih dimenzija svoga poziva: postaju Božji suradnici. U odluci imati ili nemati dijete ne smije predvladati sebičnost i nemar već pažljiva velikodušnost koja važe mogućnosti i okolnosti i posebno daje prioritet dobrobiti nerođenog djeteta. I kada nije vrijeme za začeće, treba poštivati bračni čin kao prokreativan (otvoren rađanju) i onaj koji sjedinjuje partnere. Dopuštene su prirodne metode planiranja obitelji koje poštuju prirodne biološke cikluse dok kontracepcija nije dopuštena.
Službeno su započeli 6. prosinca 1992. godine. Hrvatska nema veleposlanstvo u Meksiku niti Meksiko veleposlanstvo u Hrvatskoj. Hrvatsko veleposlanstvo u Washingtonu u SAD-u zaduženo je i za Meksiko, a meksičko veleposlanstvo u Budimpešti zaduženo je i za Hrvatsku. Hrvatska ima počasni konzulat u Ciudad de Méxicu, a Meksiko ima počasnoga konzula u Splitu.
Hrvatska i Meksiko potpisali su sporazum o ukidanju viza za nositelje hrvatskih diplomatskih i službenih putovnica i nositelje meksičkih diplomatskih i službenih putovnica, a za ostale građane potrebna je viza. Dvije države potpisale su ugovor o suradnji u području obrazovanja, kulture i športa.
Ministrica vanjskih poslova Meksika, Patricia Espinosa Cantellano bila je u službenom posjetu Hrvatskoj 2008. godine i to je bio prvi posjet na ministarskoj razini s Meksikom uopće još od uspostave diplomatskih odnosa i neovisnosti Hrvatske.
Postoji manja iseljenička zajednica Hrvata u Meksiku, najviše u glavnom gradu i okolici. U Hrvatskoj je popularna meksička kuhinja, meksička glazba (marijači) i meksičke telenovele. Los Caballeros prvi je hrvatski sastav koji izvodi tradicionalnu meksičku glazbu. Uspješno su sudjelovali 2000. godine na 7. međunarodnom Mariachi i Charrería susretu u Guadalajari u Meksiku.
Sjedinjene Meksičke Države (španj. Estados Unidos Mexicanos), ili kraće Meksiko, je država u Sjevernoj Americi koja graniči na sjeveru sa Sjedinjenim Američkim Državama, na jugoistoku sa Gvatemalom, Belizeom i Karipskim morem, dok na zapadu ima izlaz na Tihi ocean, a na istoku na Meksički zaljev. Po ustavnom uređenju, Meksiko je federalna republika koja se sastoji od 31 savezne države i jednog federalnog distrikta (México, D. F.).
S površinom od gotovo 2 milijuna kvadratnih kilometara, Meksiko je peta država po veličini u Americi i četrnaesta u svijetu. Po ukupnom broju stanovnika, Meksiko se nalazi na jedanaestom mjestu najnaseljenijih zemalja svijeta, a po broju izvornih govornika španjolskog nalazi se na prvom mjestu.
Smatra se da su prvi ljudi na Meksičku visoravan došli prije 40,000 godina. Dugo vremena su se bavili lovom i skupljanjem plodova. Prije 9000 godina su počeli uzgajati kukuruz. Nakon toga je došlo do formiranja prvih civilizacija. Od 1800. g. p. K. su se razvile razne indijanske kulture kao što su: Olmeci, Izapa, Maje, Zapoteci, Huasteci, Tarascan, Tolteci i Azteci. Razvili su značajna dostignuća u matematici i astronomiji. Glavni grad Azteka Tenochtitlan je 1500. bio najveći grad na svijetu s oko 350,000 stanovnika.
Smatra se da su prvi ljudi na Meksičku visoravan došli prije 40,000 godina. Dugo vremena su se bavili lovom i skupljanjem plodova. Prije 9000 godina su počeli uzgajati kukuruz. Nakon toga je došlo do formiranja prvih civilizacija. Od 1800. g. p. K. su se razvile razne indijanske kulture kao što su: Olmeci, Izapa, Maje, Zapoteci, Huasteci, Tarascan, Tolteci i Azteci. Razvili su značajna dostignuća u matematici i astronomiji. Glavni grad Azteka Tenochtitlan je 1500. bio najveći grad na svijetu s oko 350,000 stanovnika.
16. rujna 1810. je Miguel Hidalgo y Costilla proglasio nezavisnost Meksika u mjestu Dolores kod Guanajuata. Prvu skupinu je formirao buntovnik Miguel Hidalgo y Costilla. Potkraljevski kapetan je bio Ignacio Allende, Šef policije Juan Aldama i "La Corregidora" Josefa Ortiz de Domínguez. Španjolski plemić y Costilla i njegovi preostali vojnici su uhvaćeni u državi Jalisco. Suđeno mu je na sudu za inkviziciju, a proglašen je krivim za izdaju. Bio je pogubljen od plamena odjeljenja u Chihuahuau 31. srpnja 1811. Nakon smrti oca španjolskog plemića y Costilla, rukovodstvo revolucionarne vojske je preuzeo svećenik José María Morelos. Pod njegovim vodstvom gradovi Oaxaca i Acapulco su bili zauzeti. 1813. Kongres u Chilpancingou je sazvan 6. studenog te godine i potpisao je prvi službeni dokument o nezavisnosti. 1815. Morelosa su zarobile španjolske kolonijalne vlasti, suđeno mu je za izdaju i pogubljen je u San Cristóbalu Ecatepecu 22. prosinca.
Drugi predsjednik Meksika Visent Gerero je pobjedio na izborima, iako većina stanovništva nije bila za njega. Meksički ustav je bio sličan američkome, ali većini stanovništva nije bilo omogućeno glasanje. Konzervativna partija je potakla revoluciju pod vodstvom generala Bustamantea, koji postaje predsjednik 1830. Federalisti su zamolili generala Antonija Lopeza de Santa Anu da zbaci Bustamantea.
Nakon uspješnog preokreta održani su izbori, na kojima general Santa Ana 1832. postaje predsjednik. General Santa Ana je bio predsjednik nekoliko puta, stalno mjenjajući političke stranke. Tokom 1834. ukinuo je savezni ustav, izazivajući pobune na Yucatanu i najsjevernijim teritorijama u Teksasu. Oba teritorija su tražila nezavisnost. Poslije pregovora Yucatan se vraća pod meksički suverenitet. Stanovnici Teksasa su bili predvođeni uglavnom od strane naseljenika, koji su govorili engleski. Teksas se osamostalio 1836., a 1845. je postao dio SAD-a.
SAD su 1846. prihvatile teksašku želju da postanu dio SAD i šalju vojsku u Teksas, da osiguraju novi teritorij. Meksiko je zahtijevao da se vojska SAD-a povuče iz Teksasa. Smatrao je to miješanjem SAD-a u unutrašnje poslove, jer Meksiko nije priznao nezavisnost Teksasa. Meksička vojska je napala, ubila nekoliko američkih vojnika, zarobila jedan odred vojnika. Američki predsjednik je tražio od Kongresa sa se krene u rat, što je Kongres izglasao 13. svibnja 1846. Meksiko je proglasio rat 23. svibnja 1846. Tokom Meksičko-američkog rata (1846.-1848.) Meksiko je poražen. Vojska SAD-a je zauzela meksički glavni grad Meksiko i mnoge druge dijelove Meksika.
Rat je završen Ugovorom iz Guadalupe Hidalga, po kome su SAD kupile uglavnom prazne sjeverne teritorije za 15 milijuna dolara. Tokom sljedećih desetljeća Amerikanci su nastanili te teritorije i stvorili su niz država: Kalifornija, Nevada, Utah, velik dio Arizone, Novi Meksiko i Colorado. Poluotok Baja California nije bio uključen u taj ugovor.
U Meksiku na vlast dolaze liberali. 1857. je proglašen novi ustav prema kojem katoličanstvo prestaje biti jedina vjera. Konzervativci su se pobunili i pokrenuli tzv. Reformski rat 1857.-1861. Tokom rata su postojale dvije vlade, konzervativna u Mexicu i liberalna u Veracruzu. Nakon rata su pobijedili liberali (predsjednik Benito Juárez).
Nakon toga je Francuska intervenirala u Meksiku u korist konzervativaca i dovela na vlast hasburškog nadvojvodu Ferdinanda Maximilijana kao cara Meksika. SAD podržava svrgnutog predsjednika Juareza koji je 1862. pobijedio Maximilijana. Time je Meksiko ponovo postao republika. 1864. se uz francusku pomoć na vlast vratio car, a 1867. je ponovo vraćena republika i Maximilijan je ubijen. 1876. dolazi na vlast presjednik Porfirio Diaz koji je vladao do 1911.
1910. su održani izbori nakon kojih kandidat Francisco Madero smatra da su lažirani i pokreće revoluciju protiv Diaza. Vođe revolucije su bili Emiliano Zapata na jugu i Pancho Villa na sjeveru. 1911. je Diaz podnio ostavku, ali je došlo do borbi za vlast između Madera, Zapate i Ville. Svi oni su ubijeni u borbama.
1920. je na vlast došao Álvaro Obregón. On je postigao koncenzus u državi i borbe su prestale. 1929. je presjednik postao Plutarco Elias Calles. On je osnovao Nacionalnu revolucionarnu partiju koja je ostala na vlasti sve do kraja 20. st. U razdoblju do 2. svj. rata dolazi do gospodarske krize, a nakon rata se smjenjuju razdoblja krize i gospodarskog rasta. Od 1994. dolazi do pobune Indijanaca u pokrajini Chiapas. Iste godine Meksiko ulazi sa SAD-om i Kanadom u Zonu slobodne trgovine NAFTA. 2000. nakon 60 godina na vlast dolazi oporba (predsjednik Vicente Fox). Od 2006. vlada Felipe Calderón koji je iste godine poveo rat protiv narko-kartela.
Baja California jedna je od 31 saveznih država Meksika, smještena na sjeverozapadu države, i zauzima sjevernu polovicu poluotoka Baja California. Graniči sa saveznom državom Baja California Sur koja se nalazi na južnoj polovici poluotoka. Na istoku je oplakuje Mar de Cortés, a na zapadu Tihi ocean, a na sjeveru je američka savezna država Kalifornija. Glavni grad savezne države je Mexicali u kojem živi znatan dio stanovništva države (689 775, 2010.). Država se prostire na 69.921 km², što je ukupno 3,57% od ukupne površine Meksika, a u njoj živi 3.122.408 ljudi (2009.); 3 302 966 (2012.)
Geografski smještaj Metkovića na 43°03' SŠ i 17°39' ID, te otvorenost doline Neretve prema moru, svrstava ga u mediteranske gradove sa svim utjecajima koje mediteranski civilizacijski i klimatski krug donosi. Smješten na samoj granici dvaju nekadašnjih svjetova, Venecije i Osmanskog Carstva, Metković je ipak sačuvao svoju pripadnost hrvatskom nacionalnom biću.
Delta Neretve od Metkovića do ušća sa sjevera i sjeveroistoka omeđena je ograncima dinarskih planina, a s juga podgradinsko-slivanjskim brdima. Na zapadu Delta je otvorena moru i nalazi se pod njegovim stalnim utjecajem. U jesen se more polagano hladi, oslobađa toplinu i time produžuje ljeto, a u proljeće je obrnuto, ohlađeno more spriječava zagrijavanje zraka iznad kopna. U gornjem području Delta je otvorena prema prodiranju suhih vjetrova ljeti, a hladnih zimi i u proljeće. I ovo je razlog stvaranju različitih mikroklima, pa u prostoru od Metkovića skoro do Opuzena zimske su temperature za stupanj, dva niže, a što je odlučujuće da u tom gornjem dijelu teže uspijevaju agrumi (zimsko izmrzavanje). Ljeto je ovdje dugo, toplo i suho, a zima je blaga i kišna.
Srednja godišnja temperatura iznosi 15,7°C. Srednje mjesečne i dekadne temperature su pozitivne. Najhladniji mjeseci su prosinac, siječanj i veljača. Najhladniji period je prema podacima opažanja treća dekada siječnja s 2,5°C. Međutim, opaženi su pojedini dani s negativnim temperaturama. U veljači su zabilježene i dosta minimalne temperature; 1947. g. čak -11°C, a nešto se slično ponovilo i tri puta: 1974., 1978. te 1985. što je vrlo opasno za suptropske kulture kao što su mandarine zbog smrzavanja.
Najtoplije je u srpnju i kolovozu od zadnje dekade lipnju do zadnje dekade kolovoza. U kolovozu skoro svake godine temperatura zraka doseže u pojedinim danima i do 35°C, a 1946. i 2006. bilo je dana i sa 40°C. U srpnju su zabilježeni dani i do 35°C. Mjesec lipanj je relativno hladniji, a u rujnu se temperature mogu zabilježiti i do 35°C. Godišnja količina padalina u prosjeku za cijelu Deltu je oko 1300 mm. U zimskom razdoblju padne 65-75% godišnje količine padalina. Uglavnom su to kiše, a snijeg je rijetka pojava i kratko traje. Evidentan je problem da kiše padaju kada je najmanje potrebno vegetaciji zato je intenzivna poljoprivreda ovisna o ljetnom navodnjavanju. Zimi i u rano proljeće se znaju pojaviti i mrazevi kao dio strujanja hladnog zraka zbog otvorenosti prema kontinentu i dosta mogu biti opasni pošto vegetacija krene već u rano proljeće.
Prema arheološkim nalazima na brdu Predolcu, neposredno do grada, život je u njemu otpočeo još u pretpovijesno doba. Pretpostavlja se da su prvi poznati žitelji u donjem toku Neretve bili helenizirani Iliri Daorsi, koje su kasnije potisnuli ratoborni Ardijejci i Delmati. O njima svjedoče mnogobrojne gradine i kamene gomile na okolnim brdima. U četvrtom stoljeću pr. Kr. stari Grci počeli su kolonizirati jadranske otoke i obalu, pa su zbog zgodna položaja utemeljili emporij (luku), tri kilometra sjeverozapadno od Metkovića. Bila je to u antici daleko poznata Narona, današnji Vid. Njezini su žitelji trgovali s Ilirima u unutrašnjosti, prodavajući im oružje, posuđe, nakit i odjeću. Dobar strateški i komunikacijski položaj Narone uvidjeli su i Rimljani, koji su blizu nje podigli vojni tabor (možda u Mogorjelu kod Čapljine ?) za ratovanje protiv Ilira. Narona je vjerojatno za cara Augusta postala kolonija (Colonia Iulia Narona) i upravno središte (conventus Naronitanus). Devedesetih godina 20. st. u središtu Vida otkopani su ostaci hrama na glavnome trgu (Augusteum), u kojemu je pronađeno 16 kipova bogova i božica, svi bez glava – kršćanska osveta, među kojima se ističe gotovo tri metra visoki kip divinizirana Augusta u carskoj odori. Kako je Narona bila biskupijsko središte, u njoj je pronađeno više starokršćanskih bazilika, od čega je vrijedna spomena dobro očuvana krstionica u bazilici na mjestu današnje crkve Sv. Vida. U ranom srednjem vijeku Poneretavlje su naselila slavenska i hrvatska plemena. Od Cetine do Neretve uzdiže se čuvena Paganija, zemlja nekrštenih gusara, kako nas u 10. st. izvješćuje bizantski car Konstantin Porfirogenet. Mlečani su jedno vrijeme plaćali Neretvanima danak za slobodnu plovidbu uz njihovu obalu. Vjeruje se da je hrvatski knez Domagoj podrijetlom bio Neretvanin. Mletački kroničar zove ga "pessimus dux Slavorum". U 14. st. u dolinu Neretve spustili su se bosanski vladari, ponajprije Stjepan II. Kotromanić, pa kralj Tvrtko, pa herceg Stjepan Vukčić Kosača, pa knezovi Radivojevići-Jurjevići-Vlatkovići... Na puk smjerni nalegoše krajem 15. st. Turci. I danas na ulazu u Metković nauzgor stoji moćna Norinska kula, o kojoj pjeva Andrija Kačić Miošić.
Ulogu Narone preuzela je luka Drijeva, vjerojatno na desnoj obali Neretve blizu današnje Gabele. Drijeva su bila veliko trgovište svakojake robe, od sukna i voska do soli i začina, ali i robova. Često se spominje u zapisima dubrovačkih notara. Blizu Drijeva na povijesnu pozornicu u 15. st. stupa i Metković, doduše kao maleno naselje bez velika značenja. Vjerojatno su njegov rast usporili Turci koji osvajaju Poneretavlje. Za njihove vlasti (1494. – 1685.) Metković se ne spominje. Na zemljovidu prvi ga je zabilježio mletački kartograf G. Gastaldi 1570. godine. Glavna uloga bila je namijenjena susjednoj Gabeli, te Opuzenu i Kuli Norinskoj. Ta dva stoljeća ispunjena su čestim sukobima Turaka i Mlečana. Požarevačkim mirom 1718. utvrđena je granica između Turske carevine i Mletačke Republike (vidi dolje zemljovid iz 1787.).
Mlečani su minirali i napustili Gabelu i osnovali neretvansku luku u Metkoviću na predjelu Unka. Metković se našao u kotaru Neretva, na čijem se čelu nalazio nadintendant sa sjedištem u Opuzenu. Naselje se polagano razvijalo, postajući središte poljodjelstva, stočarstva, lova i ribolova. Sredinom 18. st. Metković je imao oko četiristo duša. Nakon propasti Mletačke Republike za kratkotrajne francuske uprave došlo je do gradnje tzv. Napoleonove ceste (u narodu zvane francuskom i Marmontovom), čime je poraslo strateško i trgovačko značenje Metkovića. Upravo u to doba 1812. postao je općinsko središte za naselja na lijevoj obali Neretve. Ipak, istinski razvoj Metkovića otpočinje za vrijeme druge austrijske uprave. Lučki ured utemeljen je 1823. kao prva državna ustanova, a 1849. otvara se i poštanski ured. Izgradnjom cesta Mostar – Metković i Mostar – Sarajevo, Metković, čije pučanstvo je naraslo preko tisuću, postaje trgovačko i lučko naselje s razvijenim obrtom i ugostiteljstvom. Grad se širi od podnožja brda Predolca prema riječnoj dolini. Novosagrađena cesta postala je istodobno glavna gradska ulica.
Spomenik poginulim metkovskim braniteljima iz Domovinskoga rata, rad akad. kipara Ante Brkića
Val novih političkih promjena nakon autonomaša 1870. doveo je na vlast u Metkoviću narodnjake. Buđenju hrvatske nacionalne svijesti pomoglo je utemeljenje Hrvatske narodne čitaonice, koja će postati stožerom kulturne preobrazbe. U gradu se otvaraju zadruge, bankarske, brodarske i osiguravateljske ispostave. Nakon okupacije Bosne i Hercegovine 1878. razvoj Metkovića postao je još brži. Obavlja se meliorizacija neretvanskih močvara i regulacija rijeke za sigurniju plovidbu. Nakon puštanja željezničke pruge Metković – Mostar, pa Mostar – Sarajevo, sagrađen je i 1895. željeznički most. Grad se širi i na desnoj obali Neretve.
U Prvom svjetskom ratu i nakon njega gospodarski zamah u Poneretavlju donekle stagnira. Ipak, metkovska luka postaje značajnim trgovinskim središtem (po prometu odmah nakon Sušaka). Prema popisu pučanstva 1931. Metković je imao gotovo tri tisuće žitelja. Širi se trgovački i ugostiteljski obrt, djeluje Gradska glazba, grad ima dvije kinodvorane, hotel "Zagreb", gradski park, Turističko društvo, carinarnice, duhansku, veterinarsku i zdravstvenu stanicu, pučku i građansku školu i mnoge upravne zgrade. Šaputa se i o postojanju nekoliko javnih kuća, što nije neobično s obzirom na jaki lučki promet.
U Drugome svjetskom ratu Metković su više puta bombardirali saveznički zrakoplovi, pa je kraj rata dočekao u ruševnu stanju. U doba FNRJ i SFRJ Metković je postupno napredovao na gospodarskom, kulturnom, prosvjetnom i športskom planu, dok je imao poteškoća u razvoju političke demokracije. Godine 1971. Matica hrvatska bila je nositelj hrvatskoga političkog proljeća, koje je ugušeno policijskom presijom, pritiscima i zatvorskim kaznama glavnih članova. U velikosrpskoj agresiji na Hrvatsku Metković je 1991. – 1992. bio više puta bombardiran iz zrakoplova i topničkoga oružja. Glavne borbe za oslobođenje Jadrana i Južne Hrvatske iznijeli su pripadnici 116. brigade Hrvatske vojske. Kroz tu je postrojbu prošlo oko 6500 pripadnika.[1] U zadnjem desetljeću nakon uspostave samostalne Republike Hrvatske Metković nastavlja svoj urbani rast.
# 2015-06-09T11:05:36.047395
# http://www.vecernji.hr/hrvatska/smije-li-stranka-koja-zeli-u-sabor-poticati-na-kradu-1009523
Kopiju prijave proslijedili su i Ravnateljstvu policije, kaže glasnogovornica HEP-a Lidija Džaja Moharić. I u ostalim slučajevima u kojima je Živi zid "vratio" struju potrošačima HEP će postupiti jednako. Kazne za nelegalno priključenje na mrežu iznose od 5000 do 50.000 kuna.
– Pred zakonom smo svi jednaki, nitko ne može biti iznad. Ako se Živi zid sada ovako ponaša, ako budu participirali u vlasti, ponašat će se kao uzurpatori – komentira odvjetnik Branko Šerić akcije Živog zida, političke stranke koja posljednjih dana ljudima slabijeg imovnog stanja "vraća" struju i vodu.
Branko Šerić smatra da bi bilo preradikalno da Ustavni sud zabrani Živi zid kao političku stranku. On vjeruje da će glasači prepoznati kamo vode aktivnosti Živog zida i da im zbog toga i neće omogućiti da postanu parlamentarna stranka.
Hrvatska elektroprivreda podnijela je Državnom odvjetništvu kaznenu prijavu protiv Živog zida i nepoznate osobe koja je neplatišu struje priključila na mrežu, što se vidi na snimci koju je ta stranka objavila na internetu.
Supredsjednik Živog zida Ivan Pernar za kaznenu prijavu ne zna, ali kaže da je sramota što HEP toliko preplaćuje struju i što unatoč dvije milijarde kuna dobiti iskapča struju sirotinji i u svojoj oholosti ljudima prijeti i kaznenim progonom.
– Nekoć su ljudi imali pravo na vodu i vatru, a u modernim društvima vatru je zamijenila energija. To bi pravo građanima u potrebi, kao i pravo na hranu, država morala regulirati zakonima – kaže odvjetnik Šerić.
– Za takav potez njihovo djelovanje trebalo bi se kositi s ustavnopravnim poretkom, a to ovdje nije slučaj. S druge strane zakoni za sve moraju biti jednaki i institucije trebaju sankcionirati Živi zid kao što bi i druge u takvim slučajevima – kaže Zelić. Dodaje i kako se nada da će birači paziti kome daju svoj glas na izborima.
Na akcije Živog zida reagirao je i strukovni sindikat radnika HEP-a koji se pita otkud toj stranci pravo da krade od HEP-a te da potiče druge na krađu i anarhiju. Sindikalisti savjetuju Živom zidu, čije su vodstvo prozvali lopovima, da svoje članstvo ne čini ekshibicionistima jer će ih sljedeći put dočekati i pokazati im što misle o onima koji ih nazivaju uhljebima.
Vecernji.hr koristi kolačiće za pružanje boljeg korisničkog iskustva, funkcionalnosti i prikaza sustava oglašavanja. Cookie postavke mogu se kontrolirati i konfigurirati u vašem web pregledniku. Više o ovome možete pročitati ovdje. Nastavkom pregleda web stranice vecernji.hr slažete se sa korištenjem kolačića. Za nastavak pregleda i korištenja web stranice vecernji.hr kliknite na "Slažem se".
# 2015-06-09T11:06:01.893261
# http://www.24sata.hr/svijet/nisu-ga-cijepili-djecak-6-ima-difteriju-u-kriticnom-je-stanju-422992
Sir Crocodile: Nije mi žao takvih roditelja! nakon 26 godina se difterija ponovo pojavila zahvaljujući takvih roditeljima koji se bore protiv cjepljenja! šta su tražili dobili su!
Zdravstveni dužnosnici potvrdili su da dijete nije bilo cijepljeno protiv te bolesti unatoč tome što je i cjepivo protiv ove bolesti dio besplatnog programa cijepljenja.
Svjetska zdravstvena organizacija (WHO) još je jednom ponovila da je cijepljenje najbolji način za sprječavanje difterije te da je cjepivo za navedenu bolesti sigurno i učinkovito.
Šestogodišnji dječak iz katalonskog grada Olota primljen je u bolnicu s dijagnozom difterije. To je prvi takav slučaj u Španjolskoj nakon 1987. godine.
# 2015-06-09T11:06:02.408705
# http://www.24sata.hr/news/umalo-ga-odnijela-bura-ribari-spasili-ceskog-turista-u-brodici-422999
Nacionalna središnjica za usklađivanje traganja i spašavanja na moru iz Rijeke (MRCC) dobila je poziv od djelatnika lučke kapetanije Zadar u 18 sati. Oni su zaprimili poziv pogibelji za plovilo u Velebitskom kanalu preko Županijskoga dojavnog centra 112 Zadar. Riječka Središnjica za spašavanje pokrenula je akciju traganja i spašavanja u koordinaciji sa nadležnom Lučkom kapetanijom Starigrad - Paklenica.
Spašenog turista su plovilom Lučke kapetanije u 20.45 sati prevezli u Starigrad, a očevid o uzrocima ove pomorske nezgode zajednički su obavili djelatnici Lučke ispostave Starigrad – Paklenica i Lučke kapetanije Zadar.
- Djelatnici starigradske Ispostave i zadarske Kapetanije službenim plovilima površinski su pretraživali more u Velebitskom kanalu od Ražanca do Novskoga ždrila. Nedugo nakon početka ove akcije spašavanja dojavili su nam u Središnjicu da su nestalog vidjeli nedaleko Vinjerca gdje su ga prihvatili lokalni ribari.
Djelatnici starigradske Ispostave i zadarske Kapetanije utvrdili su  da je spašeni češki državljanin, srećom prošao neozlijeđen nakon što se otisnuo ploviti vlastitim plovilom tipa dvotrupni gumenjak sa jedrom, dužine 4,2 metra, a koje se pokazalo neadekvatno za plovidbu pod ekstremnijim vremenskim neprilikama na moru, uz očigledno ne poznavanje naprednijih nautičkih vještina - priopćio je David Radas iz Ministarstva prometa, pomorstva i infrastrukture.
Češki gost starigradskog autokampa R.K. (46) u ponedjeljak rano poslijepodne otisnuo se vlastitom brodicom na jedrenje Velebitskim kanalom. Digla se bura koja se jakim udarima i uz "pomoć" snažnih morskih struja "igrala" češkim nautičarem koji je nekontrolirano plovio kanalom.
